Her ja.
Klar?
Regnet i Castamere.
Er du døv?
Gjetter det samme hver jævla gang.
Hør etter, din fitte.
Bjørnen og jomfruen.
- Ja! - Det har vi en mann med øre.
Synd kuken din bare er en hudflik.
Første gang jeg så deg uten bukse, trodde jeg du var evnukk.
Dere har sett den, jenter.
Som en liten snegl som titter fram fra skallet.
Babyen din gråt i morges.
Vekket meg.
- Hører du hva jeg sier? - Ja.
Har du noe å si?
Jeg er lei for at han vekket deg.
Jeg driter i om du er lei for det.
Få ungen til å være stille, ellers gjør jeg det.
Ikke rør ham.
Lille skrælingkjerring.
Du skulle blitt hos dine egne.
- Hører du etter? - Hold munn.
Hva?
Det er bare en ugle, dumme kjerring.
Nei, det er det ikke.
Jeg skulle aldri forlatt henne der.
- Du kunne ikke vite. - Selvsagt kunne jeg det.
De har angrepet landsbyene i området.
Og vi gjemmer oss her mens de dreper våre brødre.
Våre brødre hadde ordre om å bli i Sorthold.
Så da er det i orden?
Svarte Jack og Kegs og Mully hugget i småbiter
- fordi de brøt reglene? - Jeg sa ikke at det var i orden.
Jeg sier at de ikke skulle ha vært der.
Vi har sverget å beskytte menneskets riker.
Hun er død på grunn av meg.
Vi kan ikke engang beskytte Muldby.
Vi kan ikke gå etter dem. Det vet du.
Det er det de ønsker.
Og vesle Sam.
Som om jeg drepte dem selv.
Kanskje hun klarte å gjemme seg.
Jeg trodde dere var døde.
Dere dro nordover med Mormont, og ingen kom tilbake.
Ikke på evigheter.
Men så gjorde dere det.
Hun overlevde Craster, og han var den verste dritten jeg har møtt.
Hun overlevde den lange reisen til Muren.
Helveter, hun overlevde en hvit vandrer.
Hun kan ha kommet seg ut.
Det kan hun.
Hvis de angrep Muldby,
er vi de neste.
Mance og hæren hans må nærme seg.
100 000 mann.
Og det er igjen 105 av oss?
Teller du med Svarte Jack, Kegs og Mully?
102.
Hvordan kan 102 menn stanse 100 000?
Den som dør sist,
får være flink gutt og brenne resten av oss.
Når jeg er ferdig med denne verden,
vil jeg ikke komme tilbake.
Tror du han spionerte på deg?
Nei, ikke spionerte.
Dothraki mener det er latterlig å skamme seg over en naken kropp.
De elsker under stjernene, der hele khalasaren kan se det.
Ja, Deres Nåde.
Men du er ikke Dothraki.
Nei.
Jeg kan ikke se at det spiller noen rolle.
Gråorm er ikke interessert.
Ingen av De usvertede bryr seg om hva vi har under klærne.
Han var interessert.
Hva?
Jeg tror han var interessert.
Når slavehandlerne kastrerer guttene, tar de alt?
Alt?
Søylen og steinene.
Jeg vet ikke, Deres Nåde.
Har du aldri lurt på det?
Jo, Deres Nåde.
Missandei.
Jeg vil be om unnskyldning.
Det behøver du ikke.
Jeg håper jeg ikke skremte deg.
Nei.
Timene du gir jeg i allmannamålet,
disse er dyrebare for jeg.
- "For meg." - For meg.
Jeg kan ikke huske å ha lært deg ordet "dyrebar".
Jorah andalen, han lærer jeg...
Han lærer meg dette ordet.
Kan du huske navnet du fikk da du ble født?
Jeg husker ingenting.
Bare Usvertet.
Da de skar deg,
kan du huske det?
Jeg er lei for det.
- Jeg er lei for at de gjorde det mot deg. - Hvorfor?
Hvorfor lei?
Det er en fryktelig ting å gjøre mot en gutt.
Hvis mesterne ikke skar meg,
jeg ikke Usvertet.
Jeg ikke stå på Praktens plass
da Daenerys Stormfødt beordrer oss om å drepe mesterne.
Jeg ikke valgt til å lede De usvertede.
Jeg ikke møte Missandei fra øya Naath.
Jeg er lei for at jeg...
For i dag,
jeg er lei for det.
Gråorm.
Jeg er glad du så meg.
Det er jeg også.
Kraken.
Sterke, så lenge de er i havet.
Når man tar dem opp av vannet: ingen bein.
De kollapser under sin stolte vekt og synker sammen til en haug av ingenting.
Skulle tro de visste det.
Dessverre er de ikke så skarpe.
Hva skal du si til dem?
Jeg er Theon Greyjoy, sønn av Balon,
arving til Jernøyene.
- Og hva er du egentlig? - Jeg er Stink.
Er du sikker?
Du ser virkelig ut som en lord.
Formidabel, stolt.
Jeg er Stink.
Hvor lenge?
Bestandig.
- For evig. - Det stemmer.
Til du råtner i jorden.
Husk hva du er og hva du ikke er.
Gi meg Cailins dike.
Ikke nærmere.
Hvem er du?
Jeg er Kenning,
kommandant av denne garnisonen.
Og du sier at du er Theon Greyjoy?
Ja.
Og hvorfor skulle jeg tro på det?
Jeg ble født på Pyke til Balon Greyjoy.
Hans tredje og eneste gjenlevende sønn.
Jeg er deres prins.
Jeg sverger ved Den druknede gud.
Det som er dødt, kan aldri dø.
Og hvis du er min prins,
hvorfor marsjerer du med en Bolton-hær?
Lord Bolton tok meg til fange etter Vinterfall.
Han sendte meg for å forhandle med dere som en annen jernfødt.
Og hva ønsker lord Bolton?
Dere er rammet av sykdom,
dere er i undertall, og dere er milevis fra havet.
Lord Bolton ber deg beskytte mennene dine
og oppgi denne festningen du ikke lenger kan holde.
Gjør det, og han vil behandle dere like godt som meg.
Boltonene gir dere fritt leide til Steinkysten.
Vil han vi skal overgi oss?
Min egen far, din konge,
overga seg for mange år siden til Robert Baratheon.
Jeg så ham bøye kne.
Det var ingen skam i det.
Han kjempet med ære, det gjorde dere også.
"Ingen skam." "Kjempet med ære."
Beklager, jeg hørte ikke.
"Ingen skam." "Kjempet med ære."
Bare en pisket hund ville snakke slik.
Eller en kvinne.
Er du en kvinne, gutt?
Du vet ikke...
De jernfødte overgir seg ikke.
Jeg heter Stink...
Si det til herren din, Theon Greyjoy,
eller hvem du er.
Stink.
- Hva i helvetene er det du mumler? - Stink.
Stink.
Hvis vi overgir oss, får vi leve?
- Er det det som står på det papiret? - Ja.
Be dem heise det hvite flagget og åpne porten.
Dere skal hjem.
Du trodde vel ikke at jeg ville la dem gå?
Det er gått av moten å flå.
Synd, men sant.
Tradisjoner er viktige.
Hvor hadde vi vært uten vår historie?
Ja, herre.
Skal vi dra hjem nå?
Det tror jeg vi skal.
Til vårt nye hjem.
Du har utenlandsk blod, ikke sant, Baelish?
En oldefar fra Braavos, ja.
Alle våre forfedre kom vel opprinnelig fra et annet sted.
Våre forfedre slo seg ned i Dalen for tusener av år siden.
Vi har stått imot erobrere siden da.
Det eneste som kan måle seg med Dalens skjønnhet, er dens store familiers fornemhet.
Lady Arryn fortalte meg ofte at du var hennes klippe, lord Royce.
Hun fortalte meg ingenting om deg, Baelish.
Men jeg trengte ikke å høre fra henne.
Ågerkar. Horehandler.
Du har slikket Tywin Lannisters støvler så lenge
- at det er rart tungen din ikke er svart. - Min herre...
Og da Jon Arryn utnevnte deg til skattmester, var det ingen som brød seg.
En tarvelig jobb. Hvorfor ikke gi den til en tarvelig mann?
Men da jeg hørte at du gjemte deg her
- og smisket for lady Arryn... - Lady Arryn inviterte meg.
Hun og jeg har stått hverandre nær siden barndommen.
Ja, vi vet hvor nære dere var.
Lady Arryns forkjærligheter var hennes egen sak.
Hennes død er vår sak.
Selvsagt. Selvmordet hennes knuste oss alle.
Hun var en underlig en. Det visste alle.
Men selvmord?
Hun forgudet sønnen sin.
Jeg tror ikke hun ville forlatt ham. Ikke etter eget valg.
Underlig at dager etter at du kom, har du giftet deg med lady Arryn
og hun har falt gjennom månedøren.
Hun hadde alltid melankolske tendenser.
Fruen var ikke skapt for en slik brutal verden.
Vi ble fortalt at det var et vitne. En pike.
En niese av deg, visstnok.
En pike uten dannelse og med lite vett.
Hun vil ikke være til hjelp.
Vi vil gjerne snakke med henne.
- La meg hente henne. - Det behøves ikke.
Vi foretrekker å høre hennes egne ord.
Kom nærmere, barn.
Du har ikke noe å frykte fra oss, eller ham.
Lord Baelish er din onkel?
Du heter Alayne?
Kanskje du vil være mer komfortabel om lord Baelish forlater rommet.
- Frue... - Jeg spurte ikke deg.
Han kan bli.
Snakk ut, du er ikke en fordømt kjøkkenmus.
Fortell oss hva du så.
Jeg er lei for det, lord Baelish.
Jeg må si sannheten.
Jeg skal fortelle dere alt.
Ikke utelat noe, Alayne.
Jeg heter ikke Alayne.
Jeg er Sansa Stark,
eldste datter av lord Eddard Stark.
Lord Royce, vi traff hverandre da du kom til Vinterfall.
Du fulgte din sønn ser Waymar til Muren.
Sansa Stark?
Lyver du meg opp i ansiktet?
Lord Baelish har fortalt mange løgner.
Alle for å beskytte meg.
Siden far ble henrettet,
har jeg vært gissel i Kongshavn.
Et leketøy Joffrey kunne pine og dronning Cersei plage.
De slo meg og ydmyket meg,
de giftet meg bort til puslingen.
Jeg hadde ingen venner i Kongshavn,
unntatt én.
Han reddet meg.
Smuglet meg bort da han fikk sjansen.
Han visste jeg ville være trygg her i Falkeredet med mitt eget blod, tante Lysa.
Men Lannisterene har venner overalt.
Selv i Dalen.
Han ba meg sverge å aldri fortelle noen navnet mitt.
Hemmeligheten er trygg hos oss, frue.
Din far vokste opp i disse hallene.
Vi jaktet ofte sammen.
Han var en god mann.
Fortell oss hva som skjedde med din tante, Sansa.
Dere kjente henne godt, mine herrer, frue.
Hun var en plaget kvinne.
Hun hadde alltid elsket lord Baelish. Det fortalte hun meg.
Fra det øyeblikket da han kom gjennom porten i Elverheim,
en åtte år gammel gutt med alle sine eiendeler i en liten sekk.
Hun betrodde meg at hun aldri elsket lord Arryn.
Hun gjorde som hennes far sa, som så mange av oss har gjort.
Da gudene endelig lot henne få være sammen med lord Baelish,
var hun så lykkelig. En stund.
Min tante var en sjalu kvinne.
Hun var så redd for at lord Baelish ikke elsket henne lenger.
At han ville forlate henne for en yngre kvinne.
Og så
en dag så hun ham kysse meg.
Lady Sansa.
Det var bare et lett kyss på kinnet, lord Royce.
Lord Baelish er min onkel, gjennom ekteskap.
Han har alltid vært så snill mot meg.
Jeg var så glad for å være her, for å være fri.
Alt takket være ham.
Men tante vendte seg mot meg.
Hun forbannet meg. Kalte meg hore.
Sa hun ville kaste meg gjennom månedøren.
Da lord Baelish prøvde å roe henne ned, slo hun ham.
Hun sa hun ikke ville leve lenger.
Hun sto på kanten av månedøren.
Han prøvde å snakke henne til fornuft,
lovte henne at hun var den eneste han hadde elsket,
men hun gikk gjennom den døren, og hun...
Det er ikke din skyld, søte deg.
Det er ikke din skyld.
Man kunne se det i hvordan hun oppdro gutten.
Ga ham bryst da han var ti år gammel.
Lord Royce! Dette er ikke rett tidspunkt.
Unnskyld, frue.
Og til deg også, Baelish. Vi var litt harde mot deg.
Dere ønsket rettferdighet, lord Royce. Det kan jeg ikke klage over.
Jeg ønsker det samme.
Men det er ikke mye rettferdighet å yte ved selvmord, er det vel?
Nei, ikke for Lysa. Men for sønnen hennes?
For bare 20 år siden red ridderne av Dalen
bak Jon Arryn, Ned Stark, Robert Baratheon.
De kjempet sammen for å overvinne den gale kongen.
Siden da har Arryn og Royce, Corbray, Waynwood,
alle de store husene i Dalen fulgt med fra hjørnet.
En skremt gutt ved et kroslagsmål.
Tviler du på vårt mot?
Jeg vil vite hvilken side dere står på.
Støtter dere Lannisterene, huset som henrettet din venn Ned Stark?
Selvsagt støtter vi ikke de fordømte Lannisterene.
Ikke? Catelyn Stark tryglet sin søster om støtte, og Lysa nektet.
Ved å holde dere utenfor
har dere latt Tywin Lannister knuse sine rivaler i alle himmelretninger.
Hvem står imot ham nå?
Hvem vil du vi skal støtte, lord Baelish?
Robb Stark er død.
Jeg vil dere skal støtte Robin Arryn,
lord av Dalen.
Robin Arryn er en sykelig, liten gutt.
Noen ganger blir sykelige, små gutter mektige menn.
Oftere dør de i ung alder.
Jeg forgudet Lysa av hele mitt hjerte,
men hun elsket sin sønn så høyt at hun ble overbeskyttende.
Han må lære å svinge et sverd og ri en hest.
- Ja, det er på tide. - Ja.
På tide at han reiser rundt i Dalen, besøker alle borgene.
På tide at Robin forlater redet.
Ser Barristan.
Ja?
Hvem har sendt deg?
Smalsjøen
Kongshavn
- Ser Barristan. - Ser Jorah.
Har jeg glemt et rådsmøte?
Nei.
Hva er dette?
En kongelig benådning signert av Robert Baratheon.
Du spionerte på henne.
Hvem ga deg dette?
Har det noe å si?
- Har du fortalt det til henne? - Jeg ville si det til deg først, mann til mann,
ikke gå bak ryggen din.
La meg snakke med henne under fire øyne.
Du får aldri være alene med henne igjen.
Hvorfor benådet tronraneren deg?
Hvis vi kunne snakke sammen alene...
Nei, snakk til meg her.
Forklar dette for meg.
Hvem tror du sendte dette til Meereen? Hvem tjener på det?
Dette er Tywin Lannisters verk.
Han vil splitte oss.
Hvis vi kjemper mot hverandre, kjemper vi ikke mot ham.
Benådningen ble undertegnet det året vi traff hverandre.
Hvorfor ble du benådet?
Med mindre du påstår at dokumentet er en forfalskning.
Det er ikke en forfalskning.
Så hvorfor?
Jeg sendte brev til Varys,
ryktemesteren i Kongshavn.
Hva var innholdet i disse brevene?
- Opplysninger. - Hvilke opplysninger?
At du og Viserys ankom Pentos.
Hans plan om å gifte deg bort til khal Drogo.
At dere ble gift.
At din bror døde.
Fortalte du ham at jeg ventet Drogos barn?
- Jeg... - Ja eller nei?
- Khaleesi. - Ikke kall meg det.
Fortalte du ham at jeg ventet Drogos barn?
Ja.
Den vinhandleren forsøkte å forgifte meg på grunn av opplysningene dine.
Jeg hindret deg i å drikke vinen hans.
Fordi du visste at den var forgiftet.
Jeg mistenkte det.
Du forrådte meg
fra første stund.
Tilgi meg.
Jeg mente ikke...
Vær så snill, khaleesi, tilgi meg.
Du solgte mine hemmeligheter til mannen som drepte min far
- og stjal min brors trone... - Jeg har beskyttet deg,
- kjempet for deg, drept for deg. - ...og du ber meg tilgi deg?
Jeg har elsket deg.
Elsket?
Elsket? Hvordan kan du si det til meg?
Enhver annen mann ville jeg fått henrettet.
Men deg vil jeg ikke ha i byen min, død eller levende.
Dra tilbake til herrene dine i Kongshavn. Få benådningen din, om du kan.
Daenerys, vær så snill.
Ikke våg å røre meg igjen eller si navnet mitt.
Du har frist til skumringen til å pakke og forlate byen.
Hvis du blir funnet i Meereen etter daggry,
får jeg hodet ditt kastet i Slavebukta.
Gå.
Nå.
Cailins dike er ditt, far.
Bli med meg.
Har du hørt fra Locke?
Nei.
Det er ikke viktig. En krøpling og en liten gutt.
Ingen av lordene i nord har sett dem.
Sannsynligvis døde.
De fleste av de jernfødte har flyktet fra nord.
Nå vil flere følge, takket være deg.
Si meg hva du ser.
Heier, jorder, åser.
Si meg hva du ser.
Ingenting.
Ikke ingenting. Nord.
Ri 100 mil den veien, og du er fortsatt i nord.
60 mil den veien.
50 mil den veien.
Nord er større enn de andre seks rikene til sammen.
Og jeg er vokteren av nord.
Nord er mitt.
Si meg, hva heter du?
Ramsay Snø.
Nei, ikke Ramsay Snø.
Åpne det.
Fra denne dagen til din siste
er du Ramsay Bolton,
sønn av Roose Bolton, vokteren av nord.
Du viser meg en stor ære.
Jeg sverger å forsvare ditt navn og dine tradisjoner.
Jeg skal være deg verdig, far,
det lover jeg.
Kom, Stink, jeg kommer til å trenge et bad.
Ja?
Første gang jeg så deg, var du bare et barn.
En pike fra nord i hovedstaden for første gang.
Du er ikke et barn lenger.
Hvorfor hjalp du meg?
De ville ha kastet deg gjennom månedøren om du ble kjent skyldig.
Det er ikke et svar.
Hvis de hadde henrettet deg, hva ville de ha gjort med meg?
Jeg vet ikke.
Ikke jeg heller.
Bedre å satse på mannen du kjenner, enn de fremmede du ikke kjenner?
Og du tror du kjenner meg?
- Jeg vet hva du vil ha. - Gjør du?
Jeg trodde det ville gjøre meg glad,
men det gjør det ikke. Ikke egentlig.
Ingenting gjør deg glad.
- Mange ting gjør meg glad. - Som hva da?
Å drepe Polliver, å drepe Rorge.
Så du er lei deg fordi du ikke fikk drepe Joffrey selv,
er det sånn?
Jeg kunne i hvert fall vært der for å se det.
Jeg ville se blikket hans når han skjønte at det var over.
Ja, ingenting slår det blikket.
Du beskyttet ham det meste av livet hans. Tror du at du kunne reddet ham?
Jeg var ikke vinsmakeren.
Den lille dritten fortjente å dø, men gift...
Gift er en kvinnes våpen.
Menn dreper med stål.
Det er den teite stoltheten din som snakker. Derfor blir du aldri en stor morder.
Jeg hadde drept Joffrey med et kyllingbein om jeg var nødt.
Det ville jeg betalt mye for å se.
Du skulle ha latt meg brenne det.
Det er et loppebitt.
Det loppebittet får deg til å gå mye saktere enn før.
Vi må ikke gå så mye lenger.
Tror du virkelig tante vil betale for meg?
Ja.
Jeg har aldri møtt henne.
Spiller ingen rolle. Du er av hennes blod.
Familie, ære, alt det pisspreiket.
Det er alt dere lorder og ladyer snakker om.
Jeg er ingen lady.
Hvem vil passere Blodporten?
Hunden, Sandor Clegane.
Og hans
reisefølge, Arya Stark,
niese av deres lady Lysa Arryn.
Da kondolerer jeg.
Lady Arryn døde.
For tre dager siden.
Jeg har aldri vært hjemmefra før, onkel Petyr. Jeg er redd for å dra.
Du burde du ikke være.
Lorden av Dalen hører hjemme i Falkeredet, sa mor.
Det er ikke trygt der ute.
Det var ikke trygt for henne her inne.
Folk dør ved middagsbordet.
De dør i sengene sine.
De dør på nattpotten.
Alle dør før eller senere.
Ikke tenk på døden.
Tenk på livet ditt.
Ta kontroll over livet ditt så lenge det varer.
Det er det det betyr å være lord av Dalen.
Skal vi gå?
Vin hjelper alltid.
Jeg takker deg for den.
Tvekamp.
Avgjøre om en mann er skyldig
i gudenes øyne
ved å la to andre menn hugge hverandre i småbiter.
Det forteller deg noe om gudene.
Hvor lenge igjen?
Snart.
Tror du Oberyn har en sjanse?
Den røde slangen av Dorne.
Man får vel ikke et slikt navn om man ikke er dødelig?
Jeg har aldri sett ham kjempe.
Han kommer til å dø. Jeg kommer til å dø.
- Oberyn tror på seg selv. - For å si det mildt.
Hva er straffen for kongedrap?
Trekking og kvartering? Henging?
- Steile og hjul? - Halshugging.
Virker ganske ordinært.
Og han var jo nevøen min også.
Vi har broderdrap og sønnedrap.
"Nevødrap".
Moderdrap, faderdrap,
barnedrap, selvdrap.
Det finnes knapt et drap som ikke har sitt eget ord.
- Fettere. - Du har rett.
Det finnes ingen ord for å drepe fettere.
Godt gjort.
Husker du fetter Orson? Orson Lannister?
Selvsagt. Ammen mistet ham i gulvet så han ble enkel.
Enkel?
Satt i hagen hele dagen og knuste biller med en stein.
- Ingenting gledet ham mer. - Ingenting gledet deg mer.
Skulle tro at å ha blitt plaget fra fødselen
hadde gitt deg medfølelse.
Tvert imot.
Å le av andres ulykke
var alt som fikk meg til å føle meg som andre.
- Men det ble kjedelig etter hvert. - For deg. Du drev unna.
Jeg hadde andre interesser.
Ja, andre interesser.
- Men jeg ble hos Orson. - Hvorfor?
Jeg var nysgjerrig.
Hvorfor knuste han alle billene? Hva fikk han ut av det?
Først spurte jeg ham.
"Orson, hvorfor knuser du alle billene?"
Han ga meg et svar.
"Knuse billene. Knuse dem."
Jeg ga ikke opp.
Jeg var den smarteste jeg visste om.
Jeg måtte da kunne løse mysteriet
med denne idioten.
Så jeg gikk til mester Volariks bibliotek.
Volarik. Prøvde å ta på meg en gang.
Det var skrevet altfor mye om store menn
og ikke på langt nær nok om idioter.
Det virket ikke riktig.
Uansett fant jeg ingenting som kunne belyse Orsons lidelse
eller grunnen til alle billedrapene hans.
Så jeg gikk tilbake til kilden.
Jeg kunne kanskje ikke snakke med Orson,
men jeg kunne observere ham, se på ham
slik mennesker ser på dyr
for å forstå adferden deres bedre.
Og når jeg så på ham,
ble jeg mer og mer sikker.
Det foregikk noe der.
Ansiktet hans var som sidene i en bok
skrevet på et språk jeg ikke forsto.
Men han hadde sine grunner.
Og jeg ble besatt av å finne ut hva de var.
Jeg begynte å bruke overdrevent mye tid på å se på ham.
Jeg spiste lunsj i hagen,
tygget på fårekjøttet til...
Og når jeg ikke så på ham, tenkte jeg på ham.
Far malte i vei om familiens arv,
og jeg tenkte på Orsons biller.
Jeg leste historiene om Targaryen-erobringene.
Hørte jeg dragevinger? Nei.
Jeg hørte...
Og jeg skjønte fortsatt ikke hvorfor han gjorde det.
Jeg måtte vite det, for det var fryktelig,
alle billene som døde uten grunn.
Hver eneste dag her i verden
blir utallige menn, kvinner og barn drept.
Hvem bryr seg om en haug med biller?
Jeg vet det. Men det fylte meg likevel med gru.
Hauger og hauger av dem, år etter år.
Hvor mange levende, kravlende skapninger
knust og tørket og vendt tilbake til jorden?
I drømmene mine
sto jeg på en strand laget av tørre billeskall,
som strakte seg så langt øyet kunne se.
Jeg våknet opp og gråt for de små, knuste kroppene.
Jeg prøvde å stanse Orson en gang.
Han var dobbelt så stor som deg.
Han skjøv meg til side med et "cuhn" og knuste videre.
Hver eneste dag,
til det muldyret sparket ham i brystet og drepte ham.
Så hva tror du?
Hvorfor gjorde han det?
Hva handlet det om?
Jeg vet ikke.
Lykke til i dag.
Ser ut som veldig lett rustning.
Jeg liker å kunne bevege meg.
Du kunne i det minste bruke hjelm.
Du burde ikke drikke før en kamp.
Lærte du dette i årene i arenaen?
Jeg drikker alltid før kamp.
Det kan få deg drept. Det kan få meg drept.
I dag er ikke dagen da jeg dør.
Skal du kjempe mot det der?
Jeg skal drepe det der.
Han er den største mannen jeg har sett.
Størrelsen betyr ingenting når man ligger på rygg.
Gudene være lovet.
I guders og menns åsyn
er vi samlet for å avgjøre skylden eller uskylden til denne...
...mannen, Tyrion Lannister.
Måtte Moderen vise dem nåde.
Måtte Faderen gi dem den rettferdighet de fortjener.
Og måtte Krigeren styre hånden til vår forkjemper...
Ikke la meg bli alene i denne verden.
Aldri.
Har de sagt hvem jeg er?
En eller annen død mann.
Jeg er Elia Martells bror.
Og vet du hvorfor jeg har kommet til denne møkkahaugen av en by?
For deg.
Jeg skal høre deg tilstå før du dør.
Du voldtok min søster. Du myrdet henne.
Du drepte barna hennes.
Si det nå, og dette kan gå raskt.
Si det. Du voldtok henne.
Du myrdet henne.
Du drepte barna hennes.
Du voldtok henne! Du myrdet henne! Du drepte barna hennes!
Du voldtok henne!
Du myrdet henne!
Du drepte barna hennes!
Vent. Dør du?
Nei. Du kan ikke dø ennå. Du har ikke tilstått.
Si det.
Si navnet hennes. Elia Martell.
Du voldtok henne. Du drepte barna hennes.
Elia Martell.
Hvem ga deg ordren?
Si navnet hennes!
Du voldtok henne! Du myrdet henne!
Du drepte barna hennes!
Si navnet hennes.
Si det!
Elia Martell.
Jeg drepte barna hennes,
så voldtok jeg henne.
Så moste jeg hodet hennes. Slik!
Gudene har latt sin vilje bli kjent.
Tyrion Lannister,
i navnet til kong Tommen av hus Baratheon,
den første av sitt navn,
dømmes du herved til døden.